Dupa un parcurs atat de lung, cand te opresti o clipa din cavalcada asta si te uiti in urma, ametesti! Aproape nu iti vine sa crezi ca au trecut decenii pline de incercari, dorinte,amagiri, bucurii, satisfactii si destule amaraciuni, inerente unei profesiuni facute din pasiune. Revad imagini si scene pline de personaje atat de diferite, de o varietate incredibila care, la un loc, te conving ca intr-adevar „mare e gradina lui Dumnezeu”! Cand in sufletul tau se aprinde o dorinta de nestavilit ca numai asta e ceea ce iti doresti, nu iti trece prin minte cam ce contine traseul pe care pornesti. Stralucirea iluzorie se dovedeste a fi inselatoare si numai forta sufleteasca si credinta in visul tau te fac sa mergi mai departe. Rabdarea, tenacitatea si munca devin prioritatile absolute pentru a putea trece peste partea urata a atator orgolii si incercarea unora de a obtine ceea ce vor prin orice mijloace. In viata personala sunt imprejurari, poate greu de indurat, fie de ordin fizic, fie sufletesc. Dar chiar si atunci cand trebuie sa faci fata unor situatii tragice - ca disparitia parintilor sau a celor dragi, de pilda - ori starea sanatatii este foarte proasta, actorul trebuie sa isi adune toate fortele si sa isi faca profesiunea ca si cum totul este perfect, fara ca publicul sa stie ceva din zbuciumul lui. Mai sunt si unele „sacrificii” la pachet cu meseria asta. Zile in care ar fi de dorit, poate, sa fii cu familia sau copiii... Dar nimic nu poate trece inaintea obligatiei asumate! Si cum teatrul nu are sansa filmului de a pastra amintirea unor mari spectacole (poate doar acum, prin inregistrari), din toata arderea actorului in comuniunea care are loc cu publicul caruia i se daruieste total - mai tarziu, in timp raman niste „cronici” (de multe ori nedrepte sau partinitoare) in ziare ingalbenite, ramane amintirea celor care te-au vazut si admirat - sau contestat - si, poate, fotografii! Cam asta e regula jocului! Dar dragostea absoluta pentru profesiunea pe care ti-ai dorit sa o urmezi te face sa poti trece peste toate incercarile si sa ai convingerea ca daca ar trebui sa o iei de la capat, tot asta ai face... - Simona Bondoc
Scrie parerea ta
Simona Bondoc. Cateva ganduri - Ion Moldovan
Ai cumparat produsul Simona Bondoc. Cateva ganduri - Ion Moldovan ?
Lasa o nota si parerea ta completand formularul alaturat.
Dupa un parcurs atat de lung, cand te opresti o clipa din cavalcada asta si te uiti in urma, ametesti! Aproape nu iti vine sa crezi ca au trecut decenii pline de incercari, dorinte,amagiri, bucurii, satisfactii si destule amaraciuni, inerente unei profesiuni facute din pasiune. Revad imagini si scene pline de personaje atat de diferite, de o varietate incredibila care, la un loc, te conving ca intr-adevar „mare e gradina lui Dumnezeu”! Cand in sufletul tau se aprinde o dorinta de nestavilit ca numai asta e ceea ce iti doresti, nu iti trece prin minte cam ce contine traseul pe care pornesti. Stralucirea iluzorie se dovedeste a fi inselatoare si numai forta sufleteasca si credinta in visul tau te fac sa mergi mai departe. Rabdarea, tenacitatea si munca devin prioritatile absolute pentru a putea trece peste partea urata a atator orgolii si incercarea unora de a obtine ceea ce vor prin orice mijloace. In viata personala sunt imprejurari, poate greu de indurat, fie de ordin fizic, fie sufletesc. Dar chiar si atunci cand trebuie sa faci fata unor situatii tragice - ca disparitia parintilor sau a celor dragi, de pilda - ori starea sanatatii este foarte proasta, actorul trebuie sa isi adune toate fortele si sa isi faca profesiunea ca si cum totul este perfect, fara ca publicul sa stie ceva din zbuciumul lui. Mai sunt si unele „sacrificii” la pachet cu meseria asta. Zile in care ar fi de dorit, poate, sa fii cu familia sau copiii... Dar nimic nu poate trece inaintea obligatiei asumate! Si cum teatrul nu are sansa filmului de a pastra amintirea unor mari spectacole (poate doar acum, prin inregistrari), din toata arderea actorului in comuniunea care are loc cu publicul caruia i se daruieste total - mai tarziu, in timp raman niste „cronici” (de multe ori nedrepte sau partinitoare) in ziare ingalbenite, ramane amintirea celor care te-au vazut si admirat - sau contestat - si, poate, fotografii! Cam asta e regula jocului! Dar dragostea absoluta pentru profesiunea pe care ti-ai dorit sa o urmezi te face sa poti trece peste toate incercarile si sa ai convingerea ca daca ar trebui sa o iei de la capat, tot asta ai face... - Simona Bondoc
Acorda un calificativ